Proposta Observatori de la Crisis Energètica i  les alternatives de societat

Introducció
L’esgotament dels recursos energètics fòssils i les emissions de gasos d’efecte hivernacle que provoca el seu consum fan imperatiu que en el segle que acaba de començar fem una transició cap a un model energètic basat en les energies renovables. L’assumpte energètic es transcendental per a poder avançar cap a un model de desenvolupament realment sostenible, i és precisament ara, quan encara disposem de recursos energètics fòssils relativament abundants i el seu consum encara creix dia a dia, quan s’ha de proposar a la societat la oportunitat de decidir, mitjançant la informació i la crítica, sobre les polítiques que estan decidint i decidiran el nostre futur energètic.

La forta pujada dels preus del petroli en els últims tres anys i la intensificació de les tensions geopolítiques en torn al Golf Pèrsic han fet tornar el petroli als titulars dels mitjans de comunicació. Són els  senyals superficials d’un fenomen que te lloc milers de metres sota terra: l’esgotament de les reserves. Dins la obligada transició energètica que tenim per endavant, el petroli es presenta com el primer i potser el més decisiu dels seus episodis. La importància del petroli es coneguda: en el transport, en l’agricultura industrial i intensiva, en la industria petroquímica i farmacèutica, etc. Amb l’etern debat sobre les reserves de petroli un altre vegada sobre la taula, els arguments dels geòlegs “pessimistes” guanyen cada vegada més pes davant l’evidencia de la dificultat de fer créixer la producció, malgrat els alts preus. 

L’alternativa, sempre ho hem sabut, rau en l ‘aprofitament de l’energia del sol, en les seves diverses variants (solar tèrmica, solar fotovoltaica, eòlica, biomassa), juntament amb altres alternatives, com l’energia hidràulica, i la geotèrmia, descartant l’energia nuclear pels seus múltiples problemes no resolts (entre ells la finitud de les reserves d’urani). Però l’aportació de les renovables difícilment arribarà a substituir totalment el consum que ara ens proporciona el carbó, el gas o el petroli. Necessàriament hauran de coexistir durant un temps, i una manera de fer-nos menys dependents dels recursos energètics fòssils passa també per una gestió racional de la demanda i mesures d’eficiència. No obstant, potser això no és suficient, donada a més la circumstància que la majoria d’habitants del planeta tenen un consum energètic molt reduït, en comparació amb el consum del primer món. El repte es satisfer la ja enorme demanda del món industrialitzat i a més la futura demanda dels països en desenvolupament, que ja s’està fent realitat en el cas de la Xina i l’Índia. Amb la perspectiva d’una verdadera sostenibilitat, s’hauran de contemplar canvis més profunds en el model econòmic actual, basat en el creixement continu del consum energètic i dels recursos materials, alhora que es satisfà el creixent i legítim desig de milers de milions de persones d’augmentar el seu nivell de vida. El repte és fer-ho de manera justa i racional, sense comprometre el benestar de les futures generacions.  Caldrà transformar també els comportaments de consum, que en les darreres decades han estat induits per la cultura dominant cap a  un consumisme impossible de sostindre...

Amb tot això, parlar d'alternatives energètiques avui en dia, es parlar d'importants canvis a tots els nivells i es per tot això que aquest observatori també es diu d'alternatives de societat , amb lo qual es tractarà de donar una visió holística a la vessant propositiva d'aquest projecte.

Sobre la necessitat d’una plataforma mediàtica
Els recursos energètics, la geopolítica, l’ecologisme, el canvi climàtic, el futur del planeta: tots aquests són temes de portada en els mitjans de comunicació. Protagonitzen llibres, conferències, xerrades, manifestacions... La societat es veu inundada d’informacions molt diverses, sovint de sentit contrari, sobre el nostre triple dilema econòmic, energètic i ecològic. Termes com “sostenibilitat” o “verd” estan perdent el seu sentit a força de ser utilitzats i abusats en la publicitat i els discursos polítics. Es parla de”Capitalisme Verd”, mentre que el terme “desenvolupament sostenible” ja és el lema triomfal d’una gran empresa d’infraestructures. Els diaris parlen dels cotxes del futur sense tenir en compte les enormes transformacions implícites en un canvi tecnològic d’aquesta mida, i sense un mínim anàlisis científic i tècnic. Plantejada com una evolució del sistema actual o bé com una ruptura d’aquest, la transició energètica, i com a conseqüència, la transformació econòmica i social, ja ha arribat al discurs públic.

Per aquestes raons es fa necessari una entitat que tingui la capacitat de projectar sobre l’opinió pública i sobre els moviments polítics i socials de base una informació acurada i que tingui en compte les complexes interaccions entre consum energètic, economia, estructura social i ecologia. Sota la denominació “Observatori de la Crisis Energètica i les alternatives de societat”, aquesta entitat podria convertir-se en una font de noticies e informacions sobre els diversos aspectes que envolten aquesta transició, responent a campanyes publicitàries e institucionals, comentant els informes de les agències internacionals i de les ONG, i produint també continguts propis que donin a conèixer les “bones pràctiques” cap a la sostenibilitat que ja s’estan donant. 
Activitats de l’Observatori
L’Observatori es pot nodrir del coneixement generat per organitzacions com AEREN, Científicos por el Medio Ambiente, Xarxa per a la Economia Solidaria, Repsol Mata, Ecologistes en acció, Barnamil, Ecoconcern, Fundació Terra, , el món acadèmic i universitari, etc. Aquest contacte amb aquestes entitats generadores de coneixement però que també actuen sobre el terreny permetria poder respondre de manera especialitzada als diversos fenòmens i esdeveniments que podem esperar en una època de tensió i transició com aquesta.

L’àmbit d’actuació principal de l’Observatori seria Catalunya, amb un alt grau d’interrelació amb l’àmbit estatal espanyol, però sense descuidar països i regions properes, com França, Itàlia o el nord d’Àfrica. L’Observatori es dirigiria tant als mitjans tradicionals com als alternatius, mitjançant comunicats de premsa periòdics, rodes de premsa i presentacions, a més de la presència constant a través d’Internet. L’objectiu seria poder fer-se un nom en els mitjans de comunicació, convertir-se en una referència en tot allò relacionat amb els recursos energètics i la seva relació amb la societat i l’entorn, a més de servir de punt de trobada e intercanvi entre l’associacionisme i l’activisme social i ecològic.

Inicialment les funcions de l’Observatori serien dobles. 
•	Per una part, la crítica, la denuncia i la informació sobre totes les novetats que es produeixin en aquest àmbit, des de la presentació d’una nova tecnologia energètica per part d’una empresa fins als plans energètics de les distintes administracions (tant locals com supranacionals). 
•	D’una altra banda, i en positiu, la promoció d’aquelles iniciatives que signifiquin un pas en la bona direcció cap a una societat  sostenible de veritat. Aquest fet ajudaria a l’Observatori a ser considerat com una bona eina de promoció per a totes aquelles organitzacions que treballen a favor de les energies renovables, la gestió de la demanda, la sostenibilitat local, o que s’especialitzen en assumptes pràctics (permacultura, recuperació d’arts i oficis tradicionals), o bé que denuncien els casos d’injustícia econòmica i social conseqüència de la explotació salvatge dels recursos energètics i de tota mena. 

De mica en mica, l’Observatori ha de crear un discurs propi, no suficientment present avui en dia en l’espai mediàtic, que relacioni recursos energètics amb l’economia i la protecció al medi ambient. Idealment, l’Observatori hauria de tenir la capacitat de convertir el flux d’informació i relacions, tant personals com entre organitzacions, en materials útils: eines, recursos, documents. 

Necessitats del observatori
Per poder dur a terme els seus objectius, identifiquem dues fases en el projecte. 

Primer caldrà dotar a l’Observatori d’una plataforma digital a Internet que serveixi de base d’operacions i finestra al món.

En aquesta fase s’han d’assolir les següents capacitats:
•	Servidor web.
•	Mínim disseny gràfic (web, logotips, etc)
•	Gestor de continguts automatitzat que permeti la publicació de noticies a Internet i també la gestió d’una llista de correu distribuïda. 

La segona fase es defineix per la contractació o acord econòmic amb els responsables del dia a dia de l’Observatori:

•	Inicialment dues persones, a temps complert o parcial.  
•	El perfil ideal hauria de ser de periodistes o professionals de la comunicació amb bons coneixements tecno-científics o bé un perfil tecno-científic amb bones capacitats de comunicació.
•	També és necessari un bon domini, al menys a nivell d’usuari, de les eines digitals de comunicació (processador de textos, fulla de càlcul, tractament d’imatges, edició de vídeo i àudio, Internet).
•	Bon nivell d’anglès.
•	Respecte al lloc físic des d’on es durà a terme l’activitat, s’ha proposat l’Infoespai, però també s’ha de tenir en compte que es pot treballar de manera telemàtica, havent-hi la necessària coordinació.

A més de la infraestructura material i de les persones que estaran al càrrec de l’Observatori seria molt interessant la creació d’un consell consultiu o comitè d’experts que, reunint-se períodicament n vagi suggerint  criteris que defineixin la línea d’actuació i d’opinió de l’Observatori. Aquest consell pot estar format per experts en la matèria i representats d’organitzacions afins als propòsits de l’Observatori [una llista preliminar hauria d’incloure el Mariano Marzo, l’Enric Tello, el Marcel Coderch, gent d’Ecologistes en Acció Catalunya, representants de grups d’activistes, etc].

Pressupost necessari.  Previsió per l'inici i els 6 primers mesos de funcionament amb treballadors.

Despeses
Inicial  plana web       2000 euros
Inicial material gràfic 1000 euros 
Personal + SS: 	12000 euros   (1000 euros per mes i persona)
Gestoria:   	 	 900 euros     (150 euros al mes)
Despeses de local: 	 540 euros  (90 euros al mes)
Servidor internet:        200 euros  (40 euros al mes)
varis:		            1000 euros  (166 euros al mes)	

			17640 euros

Ingresos
Aportació  que es solicita a Fundació Esico  18.000 euros

De cara als següents 6 mesos, els treballadors del projecte es mobilitzarien per  ampliar les seves fonts de finançament a través de la xarxa de finançament dels moviments socials i de subvencions públiques.
L'objectiu seria cobrir a través de fonts diverses, 2500 euros mensuals, es a dir 30.000 euros anuals, que són necessaris mantenir el projecte en el dimensionament proposat. 

Aspectes organitzatius i legals

La sobirania de decisió, dels aspectes claus de l'observatori hauria de recaure en una assemblea formada per persones i  entitats socials i ecologistes que comparteixin els seus objectius fundacionals 

Aquesta assemblea es reuniria amb una periodicitat d'entre 1 i 3 mesos, depenent del moment en que estigui el procés. Probablement amb més frecència en l'inici i més esporàdicament quan l'observatori ja estigui més encaminat. 

Aquesta assemblea decidiria sobre les persones professionals i linies generals, amb les aportacions significatives dels propis treballadors i del consell consultiu o comite d'experts...

En el dia a dia, serien els professionals i els voluntaris que hi volguessin col·laborar els qui decidirien a nivell concret sobre tot allò que correspon
a decicions quotidianes.

A més a més d'això, durant les trobades i discussions prèvies a la proposta de l’Observatori es va veure amb bons ulls aprofitar l’estructura legal de l’Associació per a l’Estudi dels Recursos Energètics (AEREN) per donar aixopluc a la iniciativa. AEREN ja inclou en els seus estatuts la creació d’un Observatori Energètic, la missió del qual es defineix de la següent manera:

a.1: Asesorar a entidades públicas y privadas, en el ámbito nacional e internacional, sobre el alcance y consecuencias del agotamiento de los recursos fósiles y nucleares y las posibles alternativas renovables o sostenibles y sus límites. Esto se llevará a cabo: 
a.1.1 Evaluando las capacidades mundiales en petróleo, gas, carbón y combustibles fisibles, así como de las energías alternativas: eólica, solar térmica y fotovoltaica, mareomotriz, geotérmica y otras. 
a.1.2 Modelando y publicando los patrones del agotamiento y demás comportamientos de dichos combustibles, considerando el medio ambiente, la economía, la tecnología y la política. 
a.2 Supervisar y denunciar, en su caso, el uso abusivo de la energía en los ámbitos doméstico, municipal, regional nacional o mundial. 
a.3 Trasladar al público en general las informaciones que sobre el cenit de la producción de combustibles y su posterior e inevitable declive provengan de fuentes fiables de cualquier parte del mundo. 
a.4 Colaborar con otras instituciones, locales o internacionales, dedicadas a la evaluación y modelación de los patrones de extracción, uso y procuramiento de recursos energéticos. 
b. Realizar actividades de información, educación y divulgación, teniendo como órgano de comunicación principal el sitio web Crisis Energética (http://www.crisisenergetica.org), sin que esto signifique una renuncia a utilizar otros canales de comunicación. 
c. Ejercer el derecho de participación reconocido en el artículo 9.2 de la Constitución Española. 

1	d. Elevar la toma de conciencia de las serias consecuencias que puede tener la creciente escasez y el agotamiento de estos combustibles para la Humanidad. 
2	e. Realizar cualesquiera otras actividades y acciones en relación con el agotamiento de los combustibles fósiles y nucleares y de las energías denominadas renovables o alternativas. 

Aquesta proposta cap a Aeren ha estat valorada per aquesta organització de la següent manera:

“Pensem que la proposta de l’Observatori es pot encabir en els objectius establerts als estatuts d’AEREN, i en tot cas s’hauria de poder establir un conveni o reglament intern que defineixi amb més detall la relació d’AEREN amb l’Observatori, tenint en compte que per a aquesta iniciativa seria molt interessant la implicació i col·laboració de més entitats i persones interessades al projecte. Això implicaria una modificació dels estatuts d’AEREN i la signatura d’un conveni per totes les parts. Donat que l’àmbit d’actuació d’AEREN és principalment l’estat espanyol, però a la vegada ha forjat contactes amb la comunitat hispanoparlant arreu del món, seria convenient estudiar la possibilitat d’estendre l’àmbit de l’Observatori a Espanya i Amèrica Llatina. Això implicaria una web al menys bilingüe (català i espanyol), amb la possibilitat d’estendre la informació a d’altres llengües de l’estat espanyol. No obstant, això implicaria una major necessitat de coordinació, i l’establiment de relacions fermes amb entitats i individuals col·laboradors que potser es podrien deixar per a una fase posterior del projecte. En tot cas, cal recordar que les obligacions estatutàries d’AEREN són amb el conjunt de l’estat, pel que es recomana estudiar que l’Observatori tingui caràcter estatal des del seu inici. “

Així doncs, per tal d'acondicionar l'estructura real, a través d'una assemblea i la legal a través d'Aeren, proposem que es faci un reglament intern, funcional tan a nivell real com legal, que estableixi quines seran les relacions de l'observatori i la seva assemblea amb Aeren.